ROMANOVI
Obrada by: www.exyusubs.com
Gde je ona s licem bez kojeg ne mogu da živim?
Dozvoli mi da izaberem sliku i vidim je onakvu kakva jeste.
Pusti da izaberem ugao i uhvatim je nesvesnu toga.
Jesi li se ikad pogledala?
Znaš li kako si lepa?
Ili si lepša jer ne možeš da vidiš?
Zašto ne mogu da vidim kako se češljaš?
Gde je slika kad se penješ uz stepenice?
Čitaš časopis?
Ne želim da ti govorim šta da radiš. Želim samo da nešto uradiš.
Sama.
Želim da te vidim kao stranca kao što sam ja...
i osetim to u mojim grudima, onda u stomaku,
a zatim svuda,
kad me konačno pogledaš kao da me znaš.
Dobar dan. -Dobar dan, Ja sam Havijer Morasan. Imam zakazano u 12,00 sati.
Da, očekujemo vas.
Spremni smo za vas. Treba li vam još vremena?
Želiš li noćnu kapu? -Upravo sam došao ovamo.
Pomoći će tvom engleskom. -Trebali bi piti tekilu da pomogne tvom španskom.
Ova stvar me ubija. -Koja stvar?
Demonstrativni deo. Znači, šalju jedno drugom poruku na posebni telefon.
Sad, našao sam tog čudnog tipa u prokletoj kući,
i svi mi daju njegovo ime. Mislim svi.
Naravno, to nije tip. To je prodavnica.
Ali tip koji je poseduje navodno želi da priča. Ali ono što još znamo,
je da je imao saobraćajnu nesreću. Udario je u ogromni rezervoar propana.
Bum. Otisci zuba.
Samo želim da radim svoj posao. Znaš... ne želim da se ubijaju ljudi.
Ili da ubiješ sebe. -Oni šalju poruke jedno drugom,
i mogu imati 6.500 ljudi da ih pokažu u Čapultepeku u 25-minutnom prikazu.
Zato mislim da je to neko iz telefonske kompanije. -Za telefonsku kompaniju.
Pa, kako ti je zdravlje? -Uradio sam analizu krvi.
Jesi li bio kod doktora? -Ne. Imam zakazano za sutra
u osnovnoj zdravstvenoj zaštiti, za koju mogu da platim.
Znači treba ti broj bankovnog računa. -Da. -Znaš, oni mogu da potvrde
sredstva, ali ne mogu da ih prebace. Izgledaće kao da se čeka na transfer,
ali neće stvarno proći. Tako da nećeš imati mnogo vremena.
Ne treba mi mnogo vremena. -Zašto onda brineš?
Zato što taj šarlatan iskorišćava neizlečive. -Šarlatan.
To je dobro. Ništa ne može da se uradi bez novca.
Zašto takva priča? -Uverava ih da imaju šanse, a u stvari nemaju.
Oni umiru. To je 250.000 dolara šećernih pilula. Ne znam.
To mi se čini kao nepravda. -Ne, to je dobro.
To je simbolika. Nekad sam i ja razmišljao na taj način.
Ali onda si odrastao. -Ti ljudi će svakako umreti,
a ima tinejdžera koji nestaju zbog svog mišljenja.
Možeš li mi dati broj bankovnog računa? -Za minut.
Vaša prva misao je najhumanija. "Tamo idem po milosti Božijoj."
Pa, idi i pitaj. Prošlo je sat vremena.
Ne uzrujavajte se.
Znate li da li ćemo danas biti primljeni kod doktora?
Imamo redosled prijema, ali daćemo sve od sebe.
Rečeno mi je da ću danas biti primljen kod doktora!
Moram da nazovem mlaznjak da im kažemo kad odlazimo.
Onda ćep shvatiti da ne zaslužuju naklonost jer nisu milostivi.
Stavio sam imena kraj lica. Gertruda Šejfer i njen voljeni muž Klaus.
Zgrnuo je milione kao savetnik diktatora u usponu,
nakon što je naučio da trguje sa Štazijem. Čovek s mlaznjakom?
Rupert Hjuz. Kako je sjajno što jedva hvata vazduh.
Decenijama ga zagađuje proizvodeći amonijak u severnoj Indiji.
Senjor Morasan?
Daću vam 100.000 dolara za vaš termin. -Izvinite, ne govorim engleski.
Prokleti Meksikanci.
Trgovac oružjem. Direktor venecuelanske telefonske kompanije.
General zadužen za indonežansku naftu i mučenje.
Milijarderi. I ni jedan dolar nije zarađen na pošten način.
Teško je reći ko su ovde žrtve. -Ovamo, molim vas.
Pre šest meseci postavljena vam je dijagnoza, je li tako?
Leukemija. Ubrzana CML.
Da, do tad nije otkrivena. Previše radim.
Ne krivite sebe. Verovali ili ne, vaše ponašanje ima značajan uticaj.
Vidim da ste već prestali s tretmanom. -Prestao sam.
Mogao sam da vidim bravu u njihovim očima.
Ali moje oči su drugačije, zar ne? -Zato sam ovde.
Malo o kućnim stvarima. Vaše finansije su u vrlo dobrom stanju.
Izdaćemo bankovno odobrenje za prvi tretman,
ali naravno klinika će zahtevati vaše odobrenje ako se to produži.
Imate li pitanja?
Uveren sam da uvek čujete isto.
Da li se ikom s mojom bolesti ikad desilo čudo?
Sutra ćete razgovarati s doktorom.
Uprkos prognoza, imao je mnogo uspešnih priča i one nisu čudo.
Gospodine Morasan, na pravom ste mestu.
Naravno to mi je privuklo pažnju.
Razmišljao sam o stabilnom prilivu kriminalaca
koji veruju da imaju pravo da duže žive jer su bogati.
Život ovog deteta nije još ni počeo. Moram da pozajmim još jedan blejzer.
Imam previše lažnog novca u lažnoj banci da bi se oblačio kao novinar.
Dobro jutro. Došao sam jer imam zakazano kod doktora.
Naravno. Dobro došli nazad gospodine Morasan.
Molim vas pravo ovuda.
Dobro došli, gospodine Morasan.
Obucite ovo. Doktor će vam se uskoro pridružiti.
Ozbiljno? Nisam shvatio da ću u stvari danas imati pregled.
Doktor ne želi da gubi ni malo vašeg vremena.
Gospodin Morasan. Doktor Sikeiros.
Drago mi je što sam vas upoznao. -I meni.
Shvatam da ste već prošli kroz dosta raznih režima. -Da.
Ne mogu, a da ne primetim da odlično izgledate.
Iznenađen sam da počinjemo sa pregledom.
Mislio sam da ćemo imati priliku da razgovaramo o tretmanu
i vašim očekivanjima u vezi mog ozdravljenje.
Moja očekivanja. Razumem.
Mi smo vrlo jasni s našim klijentima da su ovi tretmani eksperimentalni.
Ljudi nam dolaze kad su iscrpeli sve druge opcije.
Ne osećate da ste to uradili? -Da. Ali kako da znam da mi vi
ne dajete samo lažnu nadu?
Nema takvih stvari kao što su lažne nade. Postoji samo nada.
Jer nada je uvek stvarna.
Pa recimo da imam nadu. Recite mi vašu stopu uspeha.
Oni su publikovani.
Nisam u biznisu varanja ljudi, gospodine Morasan.
Možda se bojim. Možda je ovo sav novac koji imam.
Vaš uzorak krvi je vrlo interesantan.
Govori da ste u najvećoj meri domorodac.
To je smešno. Ne vidim to.
Mislite da je jedino što proveravamo vaš bankovni račun?
Znam ko ste vi. -I ja znam ko ste vi i šta radite, i reći ću to svetu.
Za razliku od vas ja nemam šta da krijem.
Hajde da to snimimo, i to na engleskom, hoćemo li?
Napravite snimak za Njujork tajms.
Snimate li ovo?
Doktore Sikeiros, jeste li zaista ikad ikog izlečili? -Da.
Imate li ikakve dokaze, pošto su svi vaši rezultati samoobjavljeni
i naučno neprovereni, tako da je to nešto više od slučajnosti?
Moj rad je veoma cenjen, ali naravno, uvek je moguće.
To je nauka. -Pa, šta biste rekli onima koji veruju
da iskorišćavate terminalno bolesne čiji očaj ne poznaje finansijski limit?
Ovde se ne dešava ništa protivzakonito, gospodine Erikson.
Došli ste ovamo tragajući za istinom, a istina je moj interes za humanost.
Lečenje... je evolucija, a ne transakcija.
Ali jasno je da je transakcija najvažniji deo.
Kad je u pitanju bolest Bog ne pravi razliku između bogatih i siromašnih,
ali istraživanje nije besplatno. I svaki slučaj, uspešan ili ne,
doprinosi znanju koje donosi veće dobro.
Ja sam deo nečeg većeg. -A svi ljudi koji ne mogu to da priušte...
čega su oni deo? -Pitam se da li shvatate
da ste se posvetili uništavanju stvari.
Zašto biste hteli da oduzmete nešto od bilo koga?
Mnogo teže je davati, graditi i stvarati.
Vi ne pomažete duši. Imate nihilistički pogled na svet
i samo hodate okolo i tražite dokaze koji to podržavaju.
Ta dijagnoza... je besplatna.
Mislim da me niste razumeli. Ja...
Čekam na klinici. Trebali bi da budete ovde.
U redu je što niste. U redu je što niste, u redu?
Alo? Hola? Hola?
Izvinite? Jeste li dobro?
Samo imam mali problem s našim vozačem.
Izgleda da me odjednom ne razume.
Dozvolite da vam pozovem taksi. -Ne, ne mogu taksijem zbog stanja mog sina.
Hoćete da ja razgovaram s vašim vozačem? -O, moj Bože, da li biste?
Zdravo, zovem za gospođu, gospođu... -Viktorija.
Viktoriju i njenog sina. Treba odmah da dođete po njih. Odličmo.
Zaglavio je u saobraćaju. Upravo je stigao pred kapiju.
Hvala vam mnogo. Zašto li sam uzela francuski?
Ja sam Ejbl Erikson. Drago mi je. -Viktorija Hejvord. Ovo je moj sin Nik.
Zdravo. -Ja sam Ejbl.
To je za nas... konačno.
Ustani polako. -Trebate li pomoć? -Ne. Hvala.
Dobro. U redu.
Gospodine Erikson? -Ejbl.
Možemo li da vas povezemo? To je najmanje što možemo.
Mi smo u Grand hotelu. -O, to je posebno mesto.
Molim vas, možete li me ostaviti kod Sokala?
Pa, šta vam je? -Nikolas. To je nepristojno.
Ne, u redu je. -Ne.
Nije. Ti nisi bolesna. Bolesnima ne smeta razgovor s drugim bolesnim.
Nismo se osramotili, u redu?
Ja imam hemofiliju, pa kad počnem da krvarim to se ne može zaustaviti.
Ali to nije kao kad se posečete nožem.
I unutra je, kao modrica ili kao da se kosti udaraju.
Ili kao gubitak zuba. -Moraš da budeš stvarno pažljiv.
Ranije sam morao da primam injekcije tri puta nedeljno,
ali razvio sam antitela na faktor zgrušavanja.
Što je čudno, jer moja loza to ne bi trebala da ima.
Niki. Dosta. -Prošle godine smo imali malu saobraćajnu nesreću
i skoro sam umro, pa je stvarno paranoična.
U redu. Prestani.
Koja je vaša omiljena klinika? -Bio sam samo u ovoj.
Morate da odete u jednu u Abu Dabiju. Imaju konje koji hodaju okolo kao psi.
To zvuči super. -Ali najbolja je bila...
Mama, gde je bila ona sa čokoladnom fontanom? -Sils Maria. -Da, Švajcarska.
Dobro, dušo, ne dosađuj Ejblu. -U redu je, zaista.
Mogu li da dobijem svoj telefon? -Ne.
Pa, kako ti se do sad sviđa Meksiko Siti? -Ne znam.
Samo smo u hotelu i idemo u kliniku. -Pa, ima mnogo toga da se vidi.
Živite ovde? -Da.
Odmah ste kraj Sokaloa.
To je centar grada još od Mešika.
Jesu li oni bili pre Asteka? -Oni su Asteci.
To im je pravo ime. Kad su došli konkvistadori uništitli su im hram,
a onda od istog kamenja izgradili katedralu. -Kortez.
Tačno. -Mama, možemo li da idemo?
Ne, moraš da odmaraš. Sigurna sam da Ejbl ima svoje planove.
Imate li? -Ne, stvarno nemam.
Svideće ti se crkve. Možeš da upališ sveću.
Zar ne želiš da upališ sveću za mene?
A za njega? -Mislim da je tamo svuda kaldrma.
Mogu da hodam.
Dobro. Pet minuta. Samo da upalim sveću.
Ovde je baš gužva. Moramo da budemo pažljivi. -Da, naravno.
Ta evropska zgrada je palata. Predsednik govori s balkona.
Sokalo je nekad bio pun drveća, ali da bi očuvala red,
vlada je to pretvorila u parking. Pre toga, sve ovo
bilo je jezero na kojem je grad Tenoštitlen,
plutao na vrhu s velikim piramidama i brodovima. -I Montezuma.
Tačno. Ovo je katedrala.
Može se videti da je to još ležište jezera jer cela zgrada tone.
Izvinite, imamo ovde bolesno dete. Molim vas napravite prolaz.
Zašto ste to rekli? -Jer ste važni.
Ovde je jako lepo. Kao u Italiji.
Mnogo zlata. -Zlato je u Evropu došlo odavde.
Znači, niz ove zidove su kotrljali ljudske glave?
Hrišćanstvo je bilo novi put, a Mešike nisu imali izbora.
Brutalno su pokoreni. Ali približili su se jedni drugima.
Hrišćanstvo je imalo vlastite ljudske žrtve.
Svetitelji i sam Isus Hrist. I naravno...
Devica od Gvadalupea. Ona je kao Marija, ali tamne kože.
Žao mi je, stvarno ne želim da požurujem. -Naravno.
Želite da upalite sveću.
Znači žrtvovali su samo svoje neprijatelje?
Da, oni su bili ratni zarobljenici. -I vadili su im srca nožem od stakla?
Od opsidijana. Ali ono što mnogi ljudi ne znaju
je da su sveštenici u stvari jeli njihovo meso.
Znam. -Ne znam. To je jako čudno. -Pa, hvala Emilio. Videćemo se sutra.
Pretpostavljam da ćemo se videti u klinici.
Mislim da se neko vreme neću vraćati.
Pa, to je dobro, zar ne? -Da.
Onda, hvala vam za obilazak. Niki, kaži hvala Ejblu.
Jesi li znala da su astečki sveštenici bili ljudožderi? -Ne, nisam znala.
To je vrlo interesantno.
Znate, ima još mnogo toga da se vidi. Biće mi drago da vam pokažem.
Ne znam. Mi... zaista ne mogu ništa da planiram.
Pa, Belas Artes i Palasio Nasional su preko puta.
I znam gde ima najbolja vruća čokolada.
Pa, to je lepo od vas. I bili ste...
tako velikodušni s vašim vremenom, ali...
stvarno smo vrlo zauzeti. -Hajde, mama. Zar ne možemo da se zabavimo?
Rekli su sutra popodne. -Dobro, evo ovako ćemo.
Doći ću ujutro oko 10,00. Ako budete želeli da se nađemo ovde, odlično.
A ako ne, verujte mi razumeću.
Molim te? On zna sve.
Videćemo.
Adios, Ejbl. -Vidimo se.
Znači doktor je snimljen, ali napravio te je budalom.
Nek' se nosi. Priča svakako nije o njemu.
Tamo je bila žena s bolesnim klincem. On ima hemofiliju. -Kako poetično.
Taj klinac je bolestan. Nisam video poetičnost.
U svakom slučaju... vrlo je inteligentan, radoznao i zreo,
jer ga je majka vodila svuda po svetu,
a on se druži samo s odraslima. Uglavnom sa svojom majkom.
A ona, ona je divna osoba koja sve žrtvuje za njega.
Dobra majka. To je dobro.
Više od toga. Interesantna je. -Aha.
A kako se zove? -Viktorija Hejvord.
Njen sin je Nikolas. Nik.
Znam šta je ovo. To nije priča. To je lom.
Saosećam s njima.
Koliko vremena ste proveli zajedno?
Povezli su me, pa sam ih odveo do katedrale.
Ti nisi novinar. Ti si vatrogasac.
Želiš samo da uskočiš u zapaljnu zgradu i izneseš lepu ženu
ili još bolje da izneseš njeno dete,
i da ona padne na kolena i zahvaljuje ti. -Šta je loše u tom?
Zar ne misle da umireš?
Nisam ih lagao. -Pravi si govnar.
Mogu li nešto da vam pomognem? -Zdravo.
Molim vas možete li pozvati sobu Viktorije Hejvord?
Nema nikog registrovanog pod tim imenom. -Sigurni ste? -Da. Žao mi je.
Ejbl. -Dobro jutro.
Nisam bio siguran da ćete dođi. -Stalno se presvlačila.
Niki.
Pa, bilo je vredno čekanja.
Proći ćemo ispod ovog luka, a onda kad vam kažem zatvorićete oči.
Želim da imate potpuni efekat.
U redu, otvorite oči.
Dijego Rivera. Jedan od najvećih slikara svih vremena.
Trebalo mu je šest godina da naslika ovu,
u suštini epsku poemu koja slavi meksičko nasleđe.
Ovde možete da vidite predevropsku kulturu...
domorodački narod i njihovu mitologiju.
Kad su došli konkvistadori nastalo krvoproliće i nasilje.
Onda, tokom španske inkvizicije
mnogo nevinih doživelo je strašnu sudbinu.
I tradicija ugnjetavanja, borba za pravdu.
Najamnje dve revolucije. To je sumorno,
ali prikazuje naše borce, naše intelektualce, naše umetnike,
naše radnike, sve kao heroje.
Benito Huarez,
Zapata, Karl Marks,
Frida Kalo. A onda tu je
portret samog umetnika...
u sred toga. Sva istorija dešava se odjednom.
Da li nose leopardovu odeću ili su deo leoparada?
To je jaguar, jaguarova koža. -Super.
Toliko ubijanja.
Mama, jesi videla ruske vojnike?
To su Napoleonove trupe. Oni su Francuzi. -Gde je moja mama?
Nisam siguran. Izgledalo je kao da telefonira.
Ne bi samo tako otišla. Možemo li da je nazovemo?
Mama, gde si?
Ovo Ejblov telefon. Gde si?
Dobro.
Mogu li da napravim par fotografija? -Naravno. Ma hajde.
Dušo, vratila sam se. Žao mi je što sam te prepala.
U redu je.
Jeste li dobro?
Možemo li da se ponašamo kao da razgovaramo? Treba mi minut.
Ne mogu dozvoliti da me vidi ovako jer će znati. -U redu je.
Šta se desilo? -Tako sam glupa.
Njegov tata mi je rekao da ne radim ovo.
Nije čak ni znao da smo ovde. Rekao je da je to bacanje novca
i da neće uspeti.
I nije.
Uopšte nije uspelo.
Jako mi je žao.
Pa, možda... -Možda. Znam.
On je takav cinik. Zaista mrzim to kod njega.
Znači pokušaćete opet. -Da.
Moram. Ne znam.
Ima 12 godina i to zahteva toliko napora od njega.
I od vas.
Samo sam mislila da bi to moglo da uspe.
A onda ovaj trenutak.
I preživljavam to opet, opet i opet.
I moram da...
...da to radim za njega.
Jer je tako uplašen.
Mislim da nije uplašen.
Dobro. Ja sam uplašena.
Šta radi?
Uživa.
Dobro.
Hvala vam za ovo.
I za to.
Dušo, uskoro treba da pođemo. Pet minuta.
Ta slika je neverovatna, čoveče.
Nik, moj telefon. -O, izvolite.
Zovite me ako vam šta zatreba. Čak i ako želite da ostanem s njim,
tako da možete imati vremena za sebe.
Zdravo. Stvarno mi je žao.
Džin martini, molim.
Šta se desilo? -Šta se desilo?
Saznali su ko si i izgubila sam posao. Ti si najgori reporter na svetu.
Eto šta se desilo. -Loren, videli su me kako dolazim.
To je bilo gotovo pre nego što sam došao tamo.
Ali u pravu si. To je moja krivica.
Osećam se grozno.
Znam, znam. Oboje smo bili glupi da pomislimo da to može uspeti.
Mrzim to mesto inače ti nikad ne bih pomogla. -Uopšte nemam novca.
Misliš da je ovo bilo zbog toga?
Pa, voleo bih da ti to nadoknadim.
Mogao si to davno da uradiš.
Mogao si da me zoveš.
A tvoj verenik? -Šta je s njim? Očigledno...
Znaš šta? Zaboravi.
Kako znaju da si to bila ti?
Pretpostavili su. Postavljala sam previše pitanja.
O čemu? -Rekla sam ti.
To nisu samo degenerisani pacijenti i doktor Bog.
To je tamo gde drže svoj materijal. -Materijal?
Gde misliš da drže matične ćelije?
Cela stvar je odvratna.
O, hajde. -Sad nemaš ništa da izgubiš.
Hvala, seronjo.
Možeš li mi reći gde drže materijal?
Ozbiljan si? Baš velika muda. -A šta mogu da uradim?
Rasturi ih. Napravi nešto dobro od toga.
Voleli bi da mislimo o onom što je bilo ovde u odnosu na ono što će doći posle.
Ali na kraju to nije ni važno.
Dva čoveka, jedan civilizovan, drugi divljak.
Jedan belac, drugi taman.
Ništa od tog nije istina.
Obojica su svirepi i nasilni Nisu civilizovani.
Možete stati na sledećem uglu.
Na kraju, domorodački narod je bio bespomoćan.
Oboreni su kao drveće i samleveni u kašu
da bi napravili papir za špansku Bibliju.
I evo ih, novi rod drveća...
...koji nije sposoban da sebi priušti vlastito voće.
Ponavljam, konkvistadori su dogalopirali i zaplenili žetvu.
Ovde je život jeftin. Da mogu, zamenili bi sve svoje delove tela našim.
Onaj ko ima sve, uzima od onih koji nemaju ništa,
samo da dobije malo više.
Alo? -Zdravo. -Viktorija je. Znam. Zato sam se javio.
Je li previše kasno? Nisam htela da vam smetam, ali rekli ste da zovem.
Ne, ne, u redu je. Je li sve u redu? -Da. Ne, ništa tako.
Jednostavno ne mogu da spavam. Ovo može zvučati čudno,
ali znate li gde mogu da nabavim malo marihuane?
Svoju nisam mogla da ponesem u avion. -Rešeno. -Stvarno?
Da, da, mogu da vam donesem. -Hvala mnogo.
Želite da se nađemo u lobiju? -Samo se popnite. Soba 317.
Dobro. Vidimo se.
Zdravo. -Ej.
Hvala. Koliko vam dugujem? -Ništa. Ne brinite za to.
Hvala. Čekajte. Želite li da uđete?
Naravno.
Moramo tiho da pričamo jer Niki spava u drugoj sobi.
Naravno.
Stvarno sam loša u motanju džointa. -Hoćete da vam ja to uradim?
Da li biste?
Imate li svoj ključ? -Da.
Nikad nisam bio ovde gore.
Tu smo bili, zar ne? -Da. Sokalo, katedrala, Palasio.
Tako je lepo.
Volela bih da sam mogla da vidim više. -Kad odlazite?
Zavisi. Pokušavam da ostanemo što je duže moguće, ali...
ali ograničena sam vremenom. -Razumem.
Naravno. Izvinite. Samo pričam o sebi.
Nemam pojma kroz šta vi prolazite.
Radije bih slušao o vama. Izgledate tako staloženo.
Drago mi je da tako izgleda. Uglavnom sam... ljuta.
To nije pošteno. On je tako mlad.
Ne. To je moja krivica. -Ne možete da krivite sebe.
Ne, stvarno mogu.
Hemofilija je genetska bolest. Ja sam prenosnik. Ja sam mu je dala.
Suludo je tako razmišljati.
Jeste li ikad čuli za Romanove? -Naravno. Ruska carska porodica.
Da. Ja sam potomak. -Ma, hajde.
Stvarno?
Nikad nisam razumela zašto su ljudi impresionirani.
Moj muž je bio impresioniran. Čak i vi...
a očigledno ste neka vrsta socijaliste... i vi ste impresionirani.
To je istorija. -Da.
Pa, pomislili bi da se carska krv vremenom razvodnjava,
ali otrov preživljava.
Filip se hvalio. Bio je vrlo ponosan. A onda odjednom, ja sam razlog
što možemo da izgubimo ono što najviše volimo. Nikad mi nije oprostio.
Jeste li razvedeni? -Razdvojeni.
Nije dobro vreme za donošenje odluke.
I šta onda? Niste trebali da rodite dete?
Nije važno.
Način na koji ljudi osećaju nema nikakve veze s onim što ima smisla.
Pa, divim vam se. Još ste tako živi.
Vidim vašu ljubav kao stranac. To me čini...
Šta? Tužnim?
Ne.
To me tera da vas volim.
Kakvo je to prezime Erikson za Meksikanca?
Ovde ima mnogo Eriksona. Ali tata mi je bio iz Teksasa.
Dok sam odrastao tamo sam provodio leta. Ali onda je umro i stvarno nisam
imao razlog da se vratim tamo.
A vaša majka? -Umrla je pre par godina.
Znači stvarno ste sami.
Kako se nosite sa svim ovim?
Pretpostavljam da sam više zabrinut što se svet raspada.
Nivo voda raste. Okrutnost, patnje. Novac to podstiče.
Ali ja sam samo jedan čovek. Nemam porodicu.
Pa, to na kraju ima smisla.
Ali ovo je zaista stvarno... to što se dešava vama.
Dobro sam.
Pokušavam da mislim na višem nivou.
Ali sam kao i svi drugi.
Želim. Želim...
Tako ste lepi.
Ne sviđa vam se kad to kažem.
Ne, samo ne mogu.
Ne znam.
Možda su to samo okolnosti.
Život i smrt mogu učiniti bilo šta da izgleda kao ljubav.
Ovo nije to.
Da li bi moglo biti dovoljno da znate da to želim?
Uzeću ono što mogu da dobijem.
Morate da idete.
O, vidi. Gde si bila? -Šta radiš ovde? -Šta radim ovde?
Nik je postavio fotografiju iz nekog muzeja u Meksiku. Kidnapovala si ga.
Kako mogu da kidnapujem vlastitog sina? -Prekršila si sporazum o starateljstvu.
Dala si lažno ime hotela. -To te se ne tiče. -Da, da, Viki,
tiče me se. -Dobro. Zovi policiju. Ja idem u krevet.
Viktorija. Znam da je ovo teško, znam da je to potpuno pogrešno,
ali moraš da prekineš ovo. Ponašaš se suludo.
Još više mu otežavaš život.
Ne brineš se ti za njega.
Brineš samo o svom novcu i da me kontrolišeš.
Moram da razovaram sa doktorom Sikeirosom.
On je danas vrlo zauzet, gospodine Erikson. -Želeće da razgovara sa mnom.
Kažite mu da mu dajem priliku da odgovori na moju priču,
koja je o izvorima fetalnih matičnih ćelija koje on koristi u tretmanima.
Molim vas sedite.
Pogledaj ga. Došao je istog dana kad i mi. Divno izgledaš.
Ejbl. -Ej, kako ide?
U redu je. Trebalo bi da imam još jedan tretman.
Moj tata tamo razgovara s doktorom.
To neće uspeti.
Ne znaš to. -Samo želim da idem kući.
Treba da ti kažem da ja u stvari ne dobijam nikakve tretmane.
Znao sam da niste bolesni.
Kako? -Bio sam s mnogo bolesnih ljudi.
Žao mi je što to ranije nisam rekao. -Nije važno.
A gde ti je mama? -Vratila se u hotel.
Pa, nadam se da ćemo se videti pre nego što odete.
Bilo je zabavno družiti se s vama. -Spreman, drugar?
Gospodin Erikson? -Da?
Doktor Sikeiros se slaže s vašim postupkom bez njegovih komentara.
Tražio je da odmah napustite prostorije.
Možete slobodno da idete ili možemo da vam damo pratnju.
Šta to radite sada? -Kako to izgleda?
Hajde. Želim nešto da vam pokažem. -Stvarno nisam...
Čekaću vas u lobiju.
Ponovite? -Teotiuakan.
To znači "grad bogova".
Kažu da je to karta raja.
Manja piramida dole je Mesec, a veća gore je Sunce.
Kad su Mešike vladali, već je vekovima bio napušten.
Nisu znali ništa o ljudima koji su to izgradili,
čak ni kojim jezikom su govorili.
Ali nekako...
znali su da to ne treba da unište.
Ne osećam strah ovde.
Osećam kao da je sve na svom mestu,
kao da će ovde biti zauvek. -Kao da ne postoji vreme.
Da. To je to, tačno.
Znači da ću zauvek biti kraj vas.
Negde.
Volela bih da mogu sve vreme da se osećam tako.
Kad god žurim da stavim Nikija u krevet, moram da se stanem
i setim da to možda nikad više neću raditi.
I te minute su duge kao sati,
ponekad i kao dani.
Moram se boriti da ih ne uništim predviđanjem budućnosti.
Ne smete da žalite. Uradili ste tako mnogo.
Filip će ga odvesti od mene.
Treba mi svaki sekund s mojim malim dečakom.
Pa, onda znate šta morate da uradite.
Ne. Ne, mogu da mu se vratim. Previše smo povredili jedno drugo.
Možda da mu samo kažete da ga volite
zbog onog što ste zajedno napravili,
da ste prihvatili da ne možete ništa zaustaviti,
i da je jedino što će pomoći, da kroz to prođete zajedno.
Vi ste povezani i to je veće od bilo čega drugog.
Stvarno želite da to kažem?
Ne.
Moram nešto da vam kažem.
Šta? -Hteo sam vam reći ranije, ali nisam znao kako,
a onda je bilo previše kasno. Ali ja nisam bolestan.
Obmanuo sam i vas i Nika.
Nisam to želeo. I ne bih rekao ništa
da niste nastavili da gledate u mene kao da sam jako hrabar.
Znači nikad niste bili bolesni. -Ne.
Da. Ali sve ostalo je bilo istina.
Jako mi je drago.
Ovo nije priča. -A šta je? -Ne znam.
Pesma ili nešto tako.
To je užasno.
Da. Mislim da si u pravu.
Znači... pokušavaš da dobiješ otkaz? -Ne.
Mislim da ću ja da dam otkaz. Moram da krenem ispočetka.
Ti si užasan novinar. Bilo je krajnje vreme.
Obrada by: www.exyusubs.com Preveo: Kumek**